A Bitter electromagnet or Bitter solenoid is a type of electromagnet invented in 1933 by American physicist Francis Bitter used in scientific research to create extremely strong magnetic fields. Bitter electromagnets have been used to achieve the strongest continuous manmade magnetic fields on earth―up to 45 teslas, as of 2011.
Attributes | Values |
---|
rdf:type
| |
rdfs:label
| - Ηλεκτρομαγνήτης Μπίτερ (el)
- Bitter electromagnet (en)
- Electroimán Bitter (es)
- Électroaimant de Bitter (fr)
- Elettromagnete di Bitter (it)
- Elektromagnes Bittera (pl)
- Магнит Биттера (ru)
- Магніт Біттера (uk)
|
rdfs:comment
| - Ηλεκτρομαγνήτης Μπίτερ (Bitter) ή σωληνοειδές Μπίτερ είναι τύπος ηλεκτρομαγνήτη που επινοήθηκε το 1933 από τον Αμερικανό φυσικό Φράνσις Μπίτερ (Francis Bitter) και χρησιμοποιείται στην επιστημονική έρευνα για τη δημιουργία πολύ ισχυρών μαγνητικών πεδίων. Οι ηλεκτρομαγνήτες Μπίτερ έχουν χρησιμοποιηθεί για να πετύχουν τα ισχυρότερα συνεχή μαγνητικά πεδία που κατασκευάστηκαν από τον άνθρωπο στη Γη (μέχρι 45 Τ - έως το 2011). (el)
- A Bitter electromagnet or Bitter solenoid is a type of electromagnet invented in 1933 by American physicist Francis Bitter used in scientific research to create extremely strong magnetic fields. Bitter electromagnets have been used to achieve the strongest continuous manmade magnetic fields on earth―up to 45 teslas, as of 2011. (en)
- Un elettromagnete di Bitter o solenoide di Bitter è un tipo di elettromagnete utilizzato nella ricerca scientifica per generare campi magnetici particolarmente intensi. Elettromagneti di Bitter sono stati utilizzati per produrre alcuni dei più forti campi magnetici creati dall'uomo (fino a 45 tesla in un magnete ibrido costituito da un solenoide di Bitter circondato da un magnete superconduttore). (it)
- Elektromagnes Bittera – typ elektromagnesu złożony z metalowych dysków i przekładek izolacyjnych ułożonych spiralnie. Został wynaleziony przez Francisa Bittera w 1936. Taka konstrukcja pozwala z jednej strony skutecznie chłodzić elektromagnes, a z drugiej strony sprawia, że jest on dostatecznie wytrzymały mechanicznie, by znieść rozrywające siły magnetyczne. Indukcja magnetyczna tego typu magnesów zazwyczaj należy do zakresu 10–20 T, jednak zdarzają się konstrukcje zdolne osiągnąć statyczne pole do 35 T. (pl)
- Магнит Биттера (соленоид или катушка Биттера) — тип электромагнитов, используемых для создания стационарных (не импульсных) очень сильных магнитных полей. Изобретены Фрэнсисом Биттером в 1933 году. При помощи таких магнитов получено поле с магнитной индукцией превышающей 35 Тл (2008 год). (ru)
- Магніт Біттера (соленоїд або котушка Біттера) — тип електромагнітів, які використовуються для створення стаціонарних (не імпульсних) дуже сильних магнітних полів. Винайдено Френсісом Біттером в 1933 році. За допомогою таких магнітів отримано поле з магнітною індукцією, яка перевищує 35 Тл (2008 рік). (uk)
- Un electroimán Bitter es un tipo de electroimán hecho de placas circulares de metal y espaciadores de apilados en una configuración helicoidal, en lugar de utilizar espiras de alambre. Este diseño fue inventado y construido en 1933 por el físico Francis Bitter. En su honor las placas son conocidas como "placas de Bitter".Los electroimanes Bitter son utilizados en investigaciones para producir poderosos campos electromagnéticos (hasta 35 teslas a partir de 2008). (es)
- Un électroaimant de Bitter aussi appelé solénoïde de Bitter ou bobine de Bitter est un type d'électroaimant bâti d'une succession de plaques circulaires de métal organisées en couches hélicoïdales récursives, à la place du traditionnel enroulement en spires de fil conducteur. Cette configuration particulière a été conçue en 1933 par le physicien américain (en). (fr)
|
foaf:depiction
| |
dcterms:subject
| |
Wikipage page ID
| |
Wikipage revision ID
| |
Link from a Wikipage to another Wikipage
| |
Link from a Wikipage to an external page
| |
sameAs
| |
dbp:wikiPageUsesTemplate
| |
thumbnail
| |
date
| |
url
| |
has abstract
| - Ηλεκτρομαγνήτης Μπίτερ (Bitter) ή σωληνοειδές Μπίτερ είναι τύπος ηλεκτρομαγνήτη που επινοήθηκε το 1933 από τον Αμερικανό φυσικό Φράνσις Μπίτερ (Francis Bitter) και χρησιμοποιείται στην επιστημονική έρευνα για τη δημιουργία πολύ ισχυρών μαγνητικών πεδίων. Οι ηλεκτρομαγνήτες Μπίτερ έχουν χρησιμοποιηθεί για να πετύχουν τα ισχυρότερα συνεχή μαγνητικά πεδία που κατασκευάστηκαν από τον άνθρωπο στη Γη (μέχρι 45 Τ - έως το 2011). (el)
- A Bitter electromagnet or Bitter solenoid is a type of electromagnet invented in 1933 by American physicist Francis Bitter used in scientific research to create extremely strong magnetic fields. Bitter electromagnets have been used to achieve the strongest continuous manmade magnetic fields on earth―up to 45 teslas, as of 2011. (en)
- Un electroimán Bitter es un tipo de electroimán hecho de placas circulares de metal y espaciadores de apilados en una configuración helicoidal, en lugar de utilizar espiras de alambre. Este diseño fue inventado y construido en 1933 por el físico Francis Bitter. En su honor las placas son conocidas como "placas de Bitter".Los electroimanes Bitter son utilizados en investigaciones para producir poderosos campos electromagnéticos (hasta 35 teslas a partir de 2008). El diseño de las placas apiladas es mecánicamente muy resistente, lo cual permite soportar la presión externa producida por las fuerzas de Lorentz, que aumenta con el cuadrado de la intensidad del campo magnético.Además, el agua circula a través de los agujeros en las placas como refrigerante, ya que la potencia disipada en forma de calor también aumenta con el cuadrado de la fuerza del campo magnético. El mayor campo magnético artificial producido por el hombre es de 45 T, y fue producido por un dispositivo formado por un imán Bitter dentro de un imán superconductor. (es)
- Un électroaimant de Bitter aussi appelé solénoïde de Bitter ou bobine de Bitter est un type d'électroaimant bâti d'une succession de plaques circulaires de métal organisées en couches hélicoïdales récursives, à la place du traditionnel enroulement en spires de fil conducteur. Cette configuration particulière a été conçue en 1933 par le physicien américain (en). Les électroaimants de Bitter sont utilisés pour produire des champs magnétiques extrêmement forts (jusqu'à 60 teslas en 2006). Les plaques empilées possèdent une grande résistance mécanique, afin de pouvoir résister à la pression exercée dans le métal par les puissantes forces de Lorentz qui le parcourent, ces dernières augmentant comme le carré du champ magnétique. De plus, une multitude de trous circulaires est ménagée à travers les plateaux, où circule de l'eau qui refroidit l'ensemble du système, car le chauffage résistif par effet Joule croît également comme le carré du champ magnétique. Malgré les inconvénients du fort chauffage résistif, les électroaimants de Bitter sont utilisés dans les domaines réclamant de très puissants champs magnétiques, car les électroaimants supraconducteurs classiques ont une résistance mécanique très faible et ne peuvent opérer au-delà d'une certaine intensité (densité de courant critique), seuil auquel le matériau cesse d'être supraconducteur, bien que de nouveaux matériaux repoussent cette limite qui est d'ailleurs théoriquement plus élevée. (fr)
- Un elettromagnete di Bitter o solenoide di Bitter è un tipo di elettromagnete utilizzato nella ricerca scientifica per generare campi magnetici particolarmente intensi. Elettromagneti di Bitter sono stati utilizzati per produrre alcuni dei più forti campi magnetici creati dall'uomo (fino a 45 tesla in un magnete ibrido costituito da un solenoide di Bitter circondato da un magnete superconduttore). (it)
- Elektromagnes Bittera – typ elektromagnesu złożony z metalowych dysków i przekładek izolacyjnych ułożonych spiralnie. Został wynaleziony przez Francisa Bittera w 1936. Taka konstrukcja pozwala z jednej strony skutecznie chłodzić elektromagnes, a z drugiej strony sprawia, że jest on dostatecznie wytrzymały mechanicznie, by znieść rozrywające siły magnetyczne. Indukcja magnetyczna tego typu magnesów zazwyczaj należy do zakresu 10–20 T, jednak zdarzają się konstrukcje zdolne osiągnąć statyczne pole do 35 T. (pl)
- Магнит Биттера (соленоид или катушка Биттера) — тип электромагнитов, используемых для создания стационарных (не импульсных) очень сильных магнитных полей. Изобретены Фрэнсисом Биттером в 1933 году. При помощи таких магнитов получено поле с магнитной индукцией превышающей 35 Тл (2008 год). (ru)
- Магніт Біттера (соленоїд або котушка Біттера) — тип електромагнітів, які використовуються для створення стаціонарних (не імпульсних) дуже сильних магнітних полів. Винайдено Френсісом Біттером в 1933 році. За допомогою таких магнітів отримано поле з магнітною індукцією, яка перевищує 35 Тл (2008 рік). (uk)
|